1492-CUCERIREA PARADISULUI
Acum 500 de ani, poporul din Spania era dominat de frică și superstiții.
Țara era condusă de regină și
de nemiloasa inchiziție care îi persecuta pe oameni
pentru că îndrăzneau să viseze. Un singur om a înfruntat această putere.
Călăuzit de credința în destin, a străbătut marea întunecată
în căutarea onoarei, aurului, și a credinței în Dumnezeu.
Din tot ceea ce a scris tatăl meu, și nu a scris puțin,
pe acestea mi le amintesc cel mai des:
Nimic din ceea ce a însemnat progresul omului,
n-a fost realizat cu participarea tuturor.
Cei care au văzut lumina înaintea altora, sunt condamnați să o urmeze.
A fost o vreme când Lumea Nouă nu a existat.
Soarele apunea la vest
într-un ocean pe care nimeni nu l-a străbătut.
Iar acolo,
nu este decât infinitul...
Privește!
Acum...
Jumătate din corabie a dispărut.
Și acum?
Acum nu văd decât catargul.
Închide ochii și nu trișa,
căci te urmăresc.
Deschide-i când îți spun eu.
Într-o zi, l-am întrebat pe tata unde ar vrea să călătorească.
El mi-a răspuns:
Aș vrea să călătoresc peste mări,
să ajung dincolo de ape.
Acum!
A dispărut!
Ce ți-am spus eu?
E rotund! Ca asta!
Rotund...
Bună dimineața, părinte!
Îmbrățișează-ți fratele, Diego!
Am o veste pentru tine!
Vei fi primit la Universitatea din Salamanca.
- Peste o săptămână! - Într-adevăr!
Cum de-ai reușit?
N-a fost ușor! A trebuit să jur că nu ești complet nebun!
Marco Polo a spus că a găsit paradisul terestru în largul Chinei...
Îl credeți?
Cred în Paradis și în Infern.
Și cred că amândouă pot fi pe Pământ.
De ce vrei să navighezi spre Apus?
Ca să deschid o nouă cale spre Asia.
Asia e unul dintre cele mai bogate teritorii,
este țara lanurilor de grâu și a aurului.
În acest moment sunt doar două căi de a ajunge acolo:
pe mare, înconjurând continentul african,
o călătorie de aproape un an,
sau pe uscat,
dar turcii au barat acest drum creștinilor.
Mai există o a treia cale:
Navigând spre Apus și traversând oceanul.
Distanța nu se cunoaște...
Se spune că e infinită.
Infinită...
Eu cred că Indiile nu sunt mai departe de 750 mile la vest de Insulele Canare.
Cum poți fi așa de sigur?
Din calculele făcute de Toscanelli, Marin de Tyr, Esdras...
- Esdras este evreu. - Și Christos a fost evreu.
Două minute... Și ești deja un om mort.
- Fiindcă spun adevărul? - Da
Ard ei pe rug, oameni, pentru mai puțin.
Oamenii pe care îi vei întâlni au inima de gheață.
Trebuie să înveți să-ți controlezi pasiunea
Pasiunea e ceva ce nu poate fi controlată!
Ai nevoie de binecuvântarea acestei comisii.
Dacă ei spun nu, atunci va trebui să renunți, fiule!
Nu voi renunța!
De ce ambiția asta?
Ne-au mințit atâta amar de vreme!
Ne-au zis că Pământul e plat ca masa aceasta,
că marginile Pământului sunt păzite de niște monștri.
Ei ne spun de ce să ne fie sau nu frică!
Vreau să descopăr eu însumi asta!
Nu pot să sper decât că această pasiune va fi contagioasă, fiule
Privește, tată...
Fernando!
Execuții în piață...
Vor să fiu într-o săptămână la Salamanca.
Dacă proiectul meu va fi acceptat, aș putea fi plecat ani de zile.
Știu.
- Nu ai avut o viață prea ușoară cu mine. - E adevărat.
M-am căsătorit cu un om care mereu pleacă undeva.
- Nu vreau să ne certăm. - Eu aș vrea, dar tu ești mereu plecat.
1491- Universitatea din Salamanca.
Din nefericire, d-le Columb, părerile noastre sunt diferite.
Sunteți familiarizat cu Aristotel, Ptolemeu, Eratostene?
Bineînțeles, Eminență.
Atunci, știți, desigur, că circumferința
Pământului, după ei, are cel puțin 22000 de leghe.
Ceea ce face oceanul de netrecut.
Iar dvs. ați descoperit noi date care să confirme
ceea ce savanții nu au demonstrat?
Excelență, cunoașteți afirmațiile lui Marin de Tyr?
Da.
Atunci, știți că teoriile sale îl contrazic pe Ptolemeus.
De Tyr crede că oceanul nu este decât de 750 de leghe.
Toscanelli și cardinalul Pierre d'Ailly
cred că Tyr a calculat corect.
Și, de aceea, oceanul poate fi traversat.
Tăcere!
Domnilor, suntem aici ca să examinăm propunerea acestui om, sau nu?
Să presupunem că Marin de Tyr are dreptate.
Domnule Columb, cam cât credeți că ar dura călătoria?
Șapte săptămâni. Șase în timpul alizeelor.
Marin de Tyr se înșeală!
A fost corectat de multe ori de către cei mai faimoși geografi.
Călătoria dvs, domnule Columb, ar putea dura un an!
Să presupunem că veți ajunge în Asia. Ce ar avea Spania de câștigat?
Comerț, Excelență!
După Marco Polo, regatul Chinei este unul dintre cele mai bogate din lume.
Chiar și cele mai mici edificii sunt acoperite cu aur.
Aurul e tot ce te interesează?
Nu!
Îi voi aduce pe oamenii aceia simpli pe calea adevăratei credințe.
În locul unui regat, Spania va deveni un imperiu.
Dacă Dumnezeu ar fi vrut să ne apropiem de Asia,
crezi că te-ar fi așteptat pe tine ca să arate asta lumii?
A ales pe fiul unui tâmplar pentru a Se arăta lumii.
Te consideri ca fiind cel ales?
Asia poate fi atinsă prin vest. Și o voi dovedi!
Trezorierul Spaniei ne onorează cu prezența sa.
Statul e interesat de propunerea acestui om, Eminență.
Cu tot respectul, dar hotărârea e a noastră.
Bineînțeles.
Dar dacă are dreptate?
Întotdeauna am crezut că acești oameni independenți sunt periculoși.
Dacă acest om ar avea aripi,
s-ar întoarce din cer și ne-ar spune că e gol.
N-aș vrea ca Spania să piardă o asemenea șansă
din cauza unei probleme de geografie.
Nu e vorba de geografie, ci de realitate.
Omul acesta e un mercenar.
Statul se folosește adesea de mercenari,
când e vorba de câștiguri sau de stabilitatea Spaniei
Sunteți la fel de îngrijorat, ca și mine?
Vreți să vă folosiți influența ca să-l ajutați pe acest eretic?
Eminență, cel mai fascinant lucru referitor la putere,
este că poate fi obținută foarte ușor,
și tot atât de ușor îți poate fi luată.
"Și de aceea, nimic nu poate justifica participarea majestății voastre
la o aventură bazată pe supoziții atât de fragile
și pe care orice om normal ar considera-o
dificilă, dacă nu chiar imposibilă."
Nu m-au ascultat! N-au vrut să mă asculte!
- Nu dispera! Trebuie să aștepți. - Să aștept?
Am așteptat șapte ani! Cât să mai aștept?
Dacă Dumnezeu va vrea să pleci, vei pleca.
La naiba cu Dumnezeu! La naiba cu voi toți!
Ajunge cu teoriile și cu ipotezele voastre!
Fiule!
Ieșiți afară! Priviți lumea și apoi spuneți-mi
ceva ce pot accepta!
Cărțile astea nu spun nimic! Numai minciuni!
Tată?
Nu putem vorbi cu un om pedepsit.
Ce face acolo?
Nimic. Tocmai asta este Fernando.
Fernando!
D-le Columb! V-am căutat prin toată Sevilla!
Nu mă așteptam să găsesc un marinar într-o mănăstire!
Mă numesc Pinzon. Marin Alonso Pinzon. Sunt armator din Palos.
Este un spion?
De ce nu vorbești? Vrei să taci?
- Penitență? - Asta e tot ceea ce mi-a mai rămas.
Am să vorbesc eu pentru amândoi.
- Dvs. doar ascultați - Așa fac și cu nevastă-mea.
Știu că Comisia v-a refuzat propunerea, nu?
La ce vă așteptați, doar sunteți un străin. Eu vreau să vă ajut.
Știți de ce cred în dvs.? Pentru că și eu sunt marinar.
Eu nu sunt prea înstărit, dar am prieteni, prieteni importanți.
Bancheri, de exemplu.
Cel care mă finanțează se numește Santangel.
Ați auzit de el?
Poate să vă aranjeze o audiență la regină. Și știți de ce?
Fiindcă regina îi datorează niște bani. Ce spuneți?
- Unde îl pot întâlni pe acest om? - Aici!
- Pot să vă întreb ceva? - Da.
De ce vreți să mă ajutați?
Credință, speranță, milă...
Dar mai presus de toate, profitul!
Căderea Granadei - 2 ianuarie 1492
Așteptați!
Maurii au construit Granada acum câteva secole! Noi le-am luat-o.
E o victorie tragică, pentru noi. Pierdem o mare cultură.
Dar, pentru orice victorie, trebuie plătit un preț, nu, d-le Columb?
Don Luis de Santangel pentru Don Gabriel Sanchez.
Luis!
Domnul Columb, domnul Pinzon.
Ridicați-vă și înaintați.
Nici n-ar trebui să vă ascult, din moment ce Consiliul a spus nu.
Dar Santangel a spus că sunteți un om cinstit și de onoare.
Iar Sanchez vă crede aproape nebun.
Nu mai mult decât femeia care a luat Granada de la mauri.
Ei cred că oceanul este de netrecut.
Ce au zis despre Granada până astăzi?
Că este de necucerit.
Nu pot trece peste verdictul Consiliului.
Sunt sigur că puteți face orice doriți.
Cât de puțin știți...
De ce aș crede în dvs, d-le Columb?
Pot să vorbesc deschis?
Puteți vorbi deschis.
Știu ceea ce văd.
Văd pe cineva care nu acceptă lumea așa cum este.
Căreia nu-i este frică.
Văd o femeie care își spune: "Și dacă..."
O femeie?
Iertați-mă, dar sunteți singura regină pe care o cunosc.
Iar dvs. sunteți singurul navigator pe care îl cunosc
Câți ani aveți, d-le Columb?
39, Majestate.
Iar dvs?
Eu am 40.
Veți fi informat ce decizie voi lua.
De fapt, credeam că sunteți mai tânără decât mine.
Costurile vor fi enorme.
Nu mai mult decât două petreceri regale.
Două petreceri în schimbul a noi pământuri, grâne, aur...
Ce spui, Sanchez?
Dacă are dreptate, nu avem decât de câștigat.
Iar dacă se înșeală, avem atât de puțin de pierdut.
- Și ce-a zis? - A cerut să fie făcut cavaler
și să primească titlul de Don Cristofor Columb,
el și toți descendenții săi.
Și altceva?
Va fi numit amiral, vicerege al Indiilor Occidentale,
guvernator peste toate insulele sau teritoriile descoperite de el.
Excelență, este cel mai înalt titlu de noblețe
dat unui imigrant crescut de călugări.
Și încă ceva,
va primi o zecime din toate bogățiile, banii,
pietrele prețioase, metalele și celelalte bunuri
aflate sub administrarea sa.
Ai băut cam mult, Francisco!
Acest om va rămâne doar cu pretențiile... Crede-mă.
Niciodată!
Am studiat propunerea dvs. cu mare atenție, d-le Columb.
- Este exagerată! - Și răspunderea este mare!
- Ați citit contractul? - Nu.
Nu.
Și eu, care credeam că e un idealist
Idealismul și ambiția nu sunt incompatibile.
Am așteptat atât de mult, și vreți ca acum, eu să iau tot riscul și dvs. tot profitul?
Nu, nu sunt un valet!
Poziția dvs. nu vă permite să vă certați cu mine.
Nu mă cert cu dvs.
Atunci, sunteți foarte ambițios!
Dvs. n-ați fost niciodată ambițios?
Sau, pentru nobili, ambiția nu este o virtute,
ci este ceva... vulgar?
Dacă nu sunteți de acord cu această propunere, va fi altcineva.
Dacă reușiți lucrul acesta, Excelență, eu am să mă călugăresc.
Majestate.
Să se călugărească...
N-ar fi păcat?
Cheamă-l înapoi!
A spus da.
Dacă mă întorc, jur că...
Nu îți cer să juri nimic.
Nu-ți cer să mă aștepți.
E ceva ce nu poți decide în locul meu.
Portul Palos, 3 august 1492
Iartă-mă părinte, căci am păcătuit.
Te ascult, fiule.
Părinte
Mi-am trădat familia.
Mi-am trădat oamenii, te-am trădat pe tine.
Am mințit.
Călătoria va fi mai lungă decât am spus.
Cât de lungă?
Nu știu. Nimeni nu poate ști.
Distanța poate fi de două ori mai lungă.
Trebuie să le spui.
- Spune-le oamenilor! - Dacă le spun, nu mă vor urma.
Trebuie să mă crezi.
Trebuie să le vorbești. Dacă nu, o voi face eu!
Dumnezeu să te ierte.
Am avut încredere în tine.
Dă-mi binecuvântarea.
Dă-mi binecuvântarea, părinte
Intră!
Mendez!
Un pahar de vin?
Ce este, Mendez? Vorbește!
Vor să știe poziția după ce am pierdut pământul, acum câteva zile.
Tu ce crezi, Mendez?
Știu că navighezi după stele, ca maurii,
dar nu știu cum.
Ia cuadrantul ăsta.
Găsește Steaua Polară.
Ține-ți echilibrul!
Firul de plumb să fie vertical.
Nu te mișca!
O greșeală de un grad ne poate devia 600 de leghe!
Ce-ai citit?
28.
Asta este! Paralela 28. O urmăm până dăm de uscat.
De unde știi că dăm de pământ la paralela 28?
Nu știu.
Măsura 26!
Măsura 27!
Măsura 28!
Măsura 29!
629.
629, domnule?
Am auzit.
Căpitane, nu înțeleg.
Eu cred că da.
Ar fi trebuit să vedem pământul.
Suntem plecați de 9 săptămâni. Nu poate fi prea departe.
Nu poate fi nici prea aproape.
Nu-mi place nici mirosul mării de aici. Miroase ca o târfă.
Da. De aceea, marinarii o iau pe mare.
Dar ea de ce vrea să fie luată pe mare? Nimeni nu știe.
Căpitanul Pinzon cere permisiunea de a urca la bord.
M-ai înșelat! M-ai mințit.
- Am depășit 750 de leghe. - Încă de acum șase zile.
Ești nebun!
Mai încet.
- Suntem în mijlocul unei revolte. - Crezi că eu nu știu asta?
Suntem pierduți.
Pământul e acolo. Știu asta.
Nu știi nimic. Corăbiile sunt ale mele, așa că ne întoarcem.
Și pe urmă? Jumătate din apă s-a consumat. Celelalte provizii sunt aproape stricate.
N-ar fi trebuit să te ascult niciodată.
Pinzon, tot ce putem face,
este să mergem înainte. Pământul e acolo.
Pământul e aproape.
Tu să le spui asta oamenilor.
Dumnezeu nu vrea să traversăm oceanul.
Călătoria asta este blestemată.
E o călătorie pornită din lăcomie. Dumnezeu ne-a uitat.
Călătoria e blestemată. Sunt semne...
Juanito are vocea unui înger.
Ce spune el, e binecuvântat, Alonso, ce spui tu, e blestemat.
Ascultați-mă.
Fiecăruia îi este frică de necunoscut.
Cei care își înfrâng frica, vor fi răsplătiți.
Nu știu dacă Dumnezeu vrea sau nu să traversăm acest ocean,
dar sunt sigur că tu ai adus frica în inimile noastre.
Nu putem fi pierduți,
atâta timp cât ne păstrăm credința în Dumnezeu și în noi.
Peste timp, se va vorbi despre curajul
primilor oameni care au traversat acest ocean
și s-au întors. Și atunci veți putea spune:
Eu am fost pe Pinta, eu pe Nina, iar eu pe Santa Maria.
Această haină va fi a celui care va călca primul pe uscat.
Vreau ca un om să stea de veghe zi și noapte!
Să profităm de acest vânt!
Ticălos nenorocit!
Mendez!
Pământ!
25 de brațe! 24...
23...
22...
21...
20...
19...
18...
17...
Acolo...
Pământ la orizont!
Aruncați ancora!
Insulele Guanahani - 12 octombrie 1492
Don Cristobal...
Prin...
Prin mila lui Dumnezeu...
În numele Majestăților sale de Castilla și de Aragon,
prin puterea care mi-a fost conferită,
declar acest pământ spaniol și îl numesc...
San Salvador!
Don Cristofor...
21 octombrie 1492.
Cred că am regăsit Edenul.
Cu siguranță, așa arăta lumea la începutul timpurilor.
Dacă trebuie să-i convertim pe indigeni la credința noastră,
aceasta se va face prin convingere, și nu prin forță.
Cred că nimeni nu va mai vedea acest pământ,
așa cum l-am văzut noi, prima oară.
Am venit în pace și onoare.
Ei nu sunt sălbatici. Nici noi nu vom fi.
Tratează-i ca și cum ar fi femeile și copiii tăi.
Respectă-le credința.
Jaful va fi pedepsit prin bătaie,
violul prin sabie.
Tu...
Utapan.
Columb.
Unde ai găsit asta?
Cuba!
Mulțumesc! Am de căutat un râu de aur!
- Este aur? - Nu, nu e aur...
Utapan!
Alonso! Alonso!
Ajută-l!
Fă ceva!
Rugați-vă pentru el!
Moartea lui Alonso ne-a arătat
cât de vulnerabili suntem pe această insulă.
Cât de multe mai avem de învățat.
Pe fiecare insulă,
indigenii ne-au primit cu generozitate și încredere.
Datorită înfățițării noastre, ne-au considerat drept zei,
și ne-au tratat ca atare.
Cu toate acestea, nu am găsit aur, așa cum ne așteptam,
cu excepția câtorva obiecte
pe care ni le-au oferit în semn de supunere.
Vorbește tu, primul.
Spune-i că îi mulțumim pentru ospitalitate.
Știe.
Spune-i că o parte din oamenii mei vor rămâne aici
pentru a construi un fort.
Vreau să fie bine tratați.
Spune-i că ne vom întoarce mult mai mulți.
Întreabă cât de mulți.
Câte frunze sunt în copacul acela,
și mai mulți îi vor urma...
De ce?
Pentru a aduce cuvântul lui Dumnezeu.
Spune că are, deja, un Dumnezeu.
Și că vor aduce și medici.
Spune că... are și el medici.
Spune-i...
că îi admir poporul.
A spus că îi admirați femeile și aurul.
Pinzon e bolnav,
măcinat de o febră care refuză să-i treacă.
Trebuie să ne întoarcem în Spania.
39 de voluntari s-au oferit să rămână pentru a construi fortul.
Am să-l numesc "La Navidad".
Au trecut 7 luni și nu am găsit nici un semn de civilizație
ca aceea descrisă de Marco Polo.
Nici orașe, nici poduri, nici temple acoperite cu aur.
Continentul pare că îmi scapă, dar știu că este acolo.
Corăbiile mele nu sunt pline cu grâne și aur, așa cum sperasem.
Dar acest continent mi-a acaparat simțurile și sufletul,
și nu mă gândesc decât
să mă întorc la acest pământ necunoscut, la acest Eden neexplorat.
Este șansa unui nou început.
Acum nu va fi ușor să scăpați de profetul vostru.
Din contră,
mi se pare că își pregătește singur, crucea.
Lăsați-vă sedus de aroma tutunului.
Încercați.
Spuneți că este un viciu indian?
Eu nu văd nici o plăcere în acest păcat!
Indienii nu cunosc acest cuvânt, Moxica.
Sunt civilizați?
Umblă dezbrăcați, așa cum i-a lăsat Dumnezeu.
Dumnezeu? Care Cumnezeu?
Natura e Dumnezeul lor.
Natura și Dumnezeu sunt totuna.
Îl văd într-o frunză,
într-o piatră,
într-o scoică.
Insula este împădurită.
Scuzați-mă, Don Cristobal...
și aurul?
Nu este unul din cele mai pure metale pe care le-am văzut.
Asta-i tot?
Suntem mai mult decât mulțumiți, Cristobar.
Vă apărați bine.
Pentru un începător?
Deci...
A doua expediție, nu?
17 nave.
1500 de oameni.
Datorită dvs.
Don Cristofor Columb, Don Francisco de Bobadilla.
Sunteți foarte prețios.
Legile noastre n-au secrete pentru el.
Am auzit că veți fi numit guvernatorul acestor insule,
și m-am gândit să-mi depun și eu candidatura.
Scuzați-mă, dar aceste posturi sunt, deja, ocupate.
Pot să întreb de cine?
De doi oameni foarte competenți.
Competenți și de încredere.
Francisco are studii în înalta administrație.
Păi...
Ne cam lipsesc notarii.
Luați legătura cu administrația mea.
Francisco e judecător.
Bine! Ne trebuie și judecători.
Cu toate că nu prea avem crime.
După câte văd,
Columb nu are nevoie de serviciile mele.
Sanchez...
Aveți un talent deosebit în a vă face dușmani.
De ce? Am, deja, așa de mulți?
Nu crezi că e cam periculos să te ridici atât de mult într-un timp așa de scurt?
Beatrix!
Regina ar putea să-i ia pe fiii noștri în grija sa.
E o mare onoare.
Nu ai nimic de pierdut.
Nimic de pierdut?
În loc să rămână cu mama lor?
- Nu asta am vrut să spun. - Dar ce?
Mă gândesc la viitor...
Am mulți dușmani la Curte.
Fiii mei îmi poartă numele, îmi păstrează titlul.
Așa, ar putea fi în siguranță.
Îi poți vedea oricând dorești.
Îmi ceri prea mult.
Știu.
Aș fi vrut să-ți ofer o altă viață.
Îmi pare rău.
Nu spune asta, nu e adevărat.
Trăiești viața pe care ți-ai ales-o.
Iar eu te-am ales pe tine!
Ai putea să ne dai o șansă! Sunt cartograf.
Iată-te și comandant al Indiilor Occidentale.
Felicitări, Bartolomeu!
- Giacomo, ieși din seminar! - Nu știu să folosesc sabia!
Ai să înveți!
De ce vă plângeți?
Aveți șansa să trăiți așa cum am visat.
Niciodată n-am fost de acord cu visele tale.
Refuzi să mă ajuți?
Să-ți ajuți fratele?
Ai să mă trădezi?
Ticălosule!
- Întotdeauna te-am ajutat. - Știu.
Te-am ajutat și în Portugalia.
Terminați!
Cum am putea uita?
Ai vorbit destul.
Să vă arăt ceva!
Vedeți?
Spuneți-mi, în cine să mai cred?
Suntem frați, avem același sânge. Am nevoie de voi!
Domnule amiral, au sosit caii! Iată o pereche minunată.
- Trimite-i înapoi! - Poftim?
Arată ca niște catâri!
Sper că ați fost mai inspirați cu oamenii! Pe cine avem azi?
30 de fierari,
28 de halebardieri,
20 de tâmplari, 100 de țărani,
20 de mineri.
Și doctorul Chanca, doctorul reginei.
Atunci o să avem o sănătate de rege!
Indiile de Vest, 28 noiembrie 1493.
Foc!
Încărcați! Foc!
Unde sunt?
Juanito!
Asta ți-e Lumea Nouă, Amirale?
Acești sălbatici merită o lecție!
Trei capete pentru fiecare viață luată. Fără milă!
Nu, Moxica, nu!
Nu va fi nici o răzbunare!
Sunt verii noștri, prietenii noștri, compatrioții noștri.
Și tu spui fără răzbunare?
Va trebui să spălăm asta cu sânge! Acum!
Dacă vrei să supraviețuiești, faci ce îți spun eu.
Și eu am pierdut prieteni. 39 de oameni care au crezut în mine.
Vrei război? Bine.
Noi suntem câteva mii, ei, de zece ori mai mulți.
Pe cine vei ucide? Care trib?
Nu ne interesează!
Moxica, nu uita cu cine vorbești.
N-am venit aici ca să pornim o cruciadă.
Deci, ne vom înăbuși mânia și, în numele celor care au murit,
ne vom indeplini scopul pentru care am venit.
Sunt aici.
Guarionex!
Ricardo!
Archebuzele!
Întreabă-l
ce s-a întâmplat cu oamenii mei.
Războinicii au venit de pe mare.
Ei au fugit spre coline.
Când s-au întors, toți spaniolii dispăruseră.
Domnul să aibă milă de sufletele lor.
Sălbaticul minte.
Columb, vorbești prea mult.
Sunt aici, ar trebui să-i ucidem.
Nu. Veți face ce vă spun eu.
Spune-le că nu le vom face nici un rău.
Chiar dacă avem puterea să o facem.
Sunt gata să-l cred.
Vom lucra alături de oamenii săi în pace.
Întreabă-l dacă a înțeles.
A înțeles.
Ne va ajuta?
Spune că știi răspunsul.
Moxica, îmi trebuie calul tău.
Calul meu nu muncește.
Cu toții va trebui să muncim, Moxica.
Nu și calul meu.
Iartă-mă, Moxica, dar despre calul tău vorbeam.
Mulțumesc, Moxica.
"Dragii mei fii...
Pe o căldură de nesuportat, am construit prima clădire a Lumii Noi.
Am adus planurile unui arhitect florentin,
Leonardo da Vinci.
Cu voia lui Dumnezeu, vom înălța aici "Orașul ideal".
Încercăm să ne adaptăm la meniul indian.
Carnea nu este decât o amintire.
Dar, în scurt timp, moara va începe să producă
prima noastră făină.
Curând, vom mânca prima noastră pâine.
Niciodată nu voi subestima gustul ei,
confortul de acasă.
Sunteți tot timpul în inima mea.
Pentru totdeauna, tatăl vostru".
O vrei?
Atunci poți s-o iei.
Pentru Lumea Nouă, prietene.
Pentru guvernatorul... țânțarilor.
Nima e o bucătăreasă bună.
Ce fel de carne e asta?
De iguana.
Și ce dacă? Bucătărie indiană!
Eu nu sunt indian!
Știi, Cristofor, cred că Giacomo are dreptate.
Indienii nu rezistă la munca grea.
Ne trebuie sclavi negri. Îi putem aduce până la vremea recoltei.
N-ai observat? Caii și porcii se înmulțesc.
Poate din cauza căldurii!
Căldura are, cred, același efect și asupra mea.
Aveți dreptate.
Dar fortul trebuie construit înainte să înceapă ploile.
Trebuie să ne bazăm pe forțele noastre.
Ce vrei să spui?
Orice om sănătos trebuie să muncească.
Toți! Chiar și nobilii.
Ei sunt scutiți de muncă, Cristofor.
Ei bine, nu vor mai fi.
Numele?
Ce spune?
Nu a găsit nimic.
De ce? Întreabă-l de ce!
Opriți-l! Aduceți-l înapoi!
Spune că n-a găsit nimic!
Minte!
Spune-i să pună mâinile pe masă.
Așa...
Spune-i că
știu că ascunde aurul!
Spune-i
că așa îi tratăm noi pe hoți și pe mincinoși.
Don Adrian! Nu puteți face asta!
Nu pot.
Nu pot!
Prin actul dvs. de brutalitate, n-ați făcut decât să creați haos.
Toate triburile se vor întoarce împotriva noastră.
Numai din cauza cruzimii dvs.
Cruzimea e singurul lucru pe care-l înțeleg acești sălbatici.
Trebuia să faceți acest lucru de mult, Don Cristobar.
"Metodele" dvs. nu vor da rezultate!
Veți fi arestat și lipsit de privilegiile dvs.
până când veți fi trimis în Spania și judecat.
Aveți ceva de spus?
Suntem aici de 4 ani.
Am stat aici 4 ani deoarece am crezut în promisiunile tale.
Dar n-am găsit nici aur, nici Paradisul Terestru
Tu și frații tăi...
ați dat greș!
Domnule Columb.
Don Giacomo, veniți repede!
Ce s-a întâmplat?
La mină!
Luați-i jos!
Moxica are dreptate!
Metodele tale nu merg!
Trebuie să-i găsim!
M-ați auzit?
Trebuie să-i găsim!
Vedeți ce-au făcut?
La fel ai făcut și tu... cu Dumnezeul tău.
Îi cunoști?
Opriți-vă!
Moxica!
Știi ce se va spune despre asta în Spania,
nu-i așa?
Ești un nimeni!
Bastarzii tăi nu-ți vor purta niciodată titlul.
Noi... suntem totul!
Noi suntem nemuritori.
Ticălosule!
Don Cristofor...
Aș vrea să mă întorc în Spania.
Nu mai vreau să rămân în acest loc blestemat.
Sunt criminali!
Au o datorie de plătit față de cei din Spania.
Moxica a plătit. Trebuie să plătească și ei.
Nu te înțeleg, Don Cristofor.
Îi tratezi pe creștini la fel ca pe sălbaticii ăștia.
Ce vrei să obții?
O lume nouă, Buyl!
Nimeni n-o dorește, în afară de tine!
Nu numai eu, ci și acești oameni.
Ar fi putut să se întoarcă la familiile lor,
dar au rămas. Și-au dorit ceva deosebit. O lume nouă.
Voi pleca
cu urmatoarea corabie.
Poți pleca, dacă vrei, dar asta nu mă va ajuta să fac acest loc mai bun.
Poate că speranța nu există decât în călătorii, Giacomo.
La început, totul e posibil. Fiecare așteptare, fiecare vis...
Nimeni nu se aștepta să fie ușor, Cristofor.
Nu mi-am imaginat că va fi așa.
Marchena avea dreptate.
Paradisul și Infernul pot fi, amândouă, pe Pământ.
Le luăm cu noi oriunde ne-am duce.
Utapan!
Vorbește!
Tu n-ai învățat niciodată să vorbești limba mea.
Majestatea Voastră dorește să cunoască adevărul despe Insula Hispaniola
și despre Cristofor Columb, guvernatorul acestei insule.
De fapt, guvernarea sa a însemnat haos, degradare și nebunie.
De la început, Columb s-a dovedit a fi incapabil să conducă aceste insule.
Și-a numit frații în funcții importante,
lezând mândria și demnitatea nobililor.
Apoi, a promis construirea unui oraș.
Orașul Isabel, după numele Majestății Voastre,
așezat pe înălțimi, într-un loc nepotrivit,
bătut de ploi și furtuni.
Apoi a promis aur.
Negăsindu-l în cantitatea așteptată, Columb a impus fiecărui indian
să plătească o taxă, un tribut lunar, în aur.
Mulți dintre ei, neputând să plătească, au fost pedepsiți.
Au fost masacrați.
A obligat nobilimea la munci grele.
I-a tratat la fel ca pe indieni.
I-a transformat în sclavi.
Când Adrian de Moxica a protestat,
a fost executat.
Este adevărat, frate Buyl?
Da, Majestate, totul este adevărat.
Am văzut cu ochii mei.
Deci, a promis un paradis?
A dat greș.
Trebuie înlocuit imediat.
Și, la cine v-ați gândit pentru o asemenea funcție?
Mă gândeam la un om devotat Majestății Voastre.
Un om foarte motivat.
Portul Isabel, 15 septembrie 1500
Excelență, scuzați-mă.
Don Francisco de Bobadilla.
Da, îmi amintesc...
Scrisoarea mea de recomandare.
Sunt noul vicerege al Indiilor.
Felicitări!
Pot, în sfârșit, să cercetez continentul?
A mai fost cercetat acum câteva săptămâni de un italian.
Da, Amerigo Vespucci, Excelență.
Pe ce distanță?
Nu sunt marinar, dar am înțeles că la o săptămână de mers pe mare.
Sper că nu sunteți foarte dezamăgit.
De ce aș fi?
Continentul a fost descoperit.
Așa cum am prevăzut.
Mi-e teamă că asta nu e tot...
Închisoarea Castilia, ianuarie 1501
Diego?
Tată...
Fernando!
Dumnezeule!
Un adevărat bărbat! Cum s-a întâmplat?
Diego!
Nu-ți face griji. Am venit să te scoatem de aici.
- Santangel va vorbi cu regina. - Bine!
Mă voi întoarce acolo imediat ce voi fi liber.
De data asta, împreună cu mine.
În starea în care te afli, e o nebunie, tată.
Nimeni nu te forțează să vii cu noi.
Diego!
Ridică-te, te rog...
Acum...
arăt mai în vârstă decât dvs.
Am încercat să găsesc un motiv ca să te las să te întorci,
dar n-am găsit niciunul.
Sper ca dumneata să fi găsit.
Toată viața mea am visat să ating continentul...
Am crezut în visele mele mărețe.
Dar, realitatea mi-a întrecut așteptările.
Iar acum vreau să explorez acel pământ,
înainte să mor.
Vă mai acord încă o călătorie.
Mulțumesc...
Dar fără frații dvs.
Fără să vă întoarceți la Santa Domingo sau în alte colonii.
Noua Lume este un dezastru.
Și cea veche e chiar atât de bună?
Știu.
N-ar trebui să-i tolerez neobrăzarea.
Și atunci, de ce?
Fiindcă nu se teme de mine.
Sunteți un visător!
Priviți acolo.
Ce vedeți?
Văd palate, văd clădiri.
Văd civilizație!
Văd turle ridicându-se spre cer!
Toate sunt create de oameni ca mine.
Atâta timp cât vom trăi, Sanchez,
va fi ceva ce nu se va schimba între noi.
Eu am făcut-o.
Tu nu.
Ești atât de frumoasă!
Nu pot să cred că nu mi te-a furat nici un bărbat.
Au vrut... dar nu i-am lăsat.
Au luat totul!
Nu chiar totul!
Crezi că-mi pasă?
Sunt un om liber, din nou.
Bogăția nu-l face pe om bogat. Îl face doar mai ocupat.
Doamne, cât de dor mi-a fost de tine!
Prin voia lui Dumnezeu și a Majestății Sale,
un nou continent a fost descoperit
și revendicat în numele Coroanei Spaniei,
în anul 1492.
După cum știe și Majestatea Voastră,
Universitatea din Salamanca a susținut dintotdeauna
existența unor teritorii necunoscute la Vest.
Calea cea mai scurtă către acest continent a fost definitiv stabilită.
Vest-sud-vest 750 de leghe spre Santo Domingo.
De acolo, vest-nord-vest,
lăsând San Juan la nord,
ajungem la insula Hispaniola,
la nord de San Rafael.
De acolo, pe uscat, până la capul Gracias a Dios.
Spania, prin bunăvoința Majestății Voastre,
confirmă acum omenirii,
existența Lumii Noi.
"Terra Incognita".
Acest continent a fost descoperit de un marinar
ales de Majestatea Voastră.
Numele său este Amerigo Vespucci.
Sanchez...
Ce tragedie! Ce viață irosită!
Irosită?
Dacă numele noastre vor intra in istorie,
va fi datorită lui.
Diego este la tribunal cu Santangel.
Speră că titlul îți va fi înapoiat, poate și casa...
El ce face?
Vrea să înceapă comerțul cu perle la Santo Domingo.
Spune că a primit multe scrisori pentru tine.
De la oamenii tăi.
Ți-a trimis câteva.
Asta e de la Mendez.
Ah, Mendez. Ce spune?
Vine să te viziteze. Ți-a lăsat adresa.
Niciodată n-a avut una, decât la bordul corăbiilor mele.
Aș vrea să-mi povestești tot ce-ți amintești, tată!
N-aș ști de unde să încep, Fernando.
Spune-mi primul lucru care-ți vine în minte.
Îmi amintesc...
În 1502, Columb a navigat împreună cu Fernando,
în ultima sa călătorie spre Lumea Nouă.
Au ajuns în Panama, unde indienii i-au arătat o nouă mare: Oceanul Pacific.
Biografia pe care Fernando a scris-o, restabilește numele lui Columb în istorie.
În 1992, un descendent al lui Cristofor Columb
este amiral în Marina Regală Spaniolă.
"Viața are mai multă imaginație decât visele noastre"